Lisbon. Lisbon!
Nu mişca.
Muşcă?
Ar fi putut să mă omoare.
BIC?
Da, domnule. Lisbon. Jane.
Mullery. Ce a durat aşa mult?
Şerifule, înţeleg că e o situaţie dificilă pentru tine.
Situaţie dificilă?
Acesta e ajutorul de şerif Nelson Capel.
A lucrat cu mine 15 ani. Are 3 copii.
A răspuns apelului 911 de aseară, la ora 10:23 al unei localnice,
Keeley Farlowe, de pe celularul ei.
A spus locaţia de aici şi legătura s-a întrerupt.
Acesta e ajutorul de şerif Lance Connor.
Lucra de cinci ani.
Tatăl lui a făcut liceul cu mine.
Căpitanul echipei de paramedici, pe care-l vedeţi plângând ca un copil...
acela e nepotul meu, Todd.
Motivul pentru care plânge... Keeley e logodnica lui, cu gâtul tăiat.
Aşa că, da, e o situaţie dificilă.
Daţi-i drumul şi uitaţi-vă la orice vreţi să vă uitaţi.
Să mă anunţaţi când aţi terminat,
ca să-i putem duce pe oamenii ăştia într-un loc decent.
Asta înseamnă probleme.
Interesant, totuşi.
Trei metode diferite de a ucide. De ce oare?
Întotdeauna e rău, când poliţişti locali sunt implicaţi personal.
Crezi că FBI-ul ar vrea cazul ăsta?
Cadavrele au fost aranjate, la fel, nu într-un mod ostentativ,
dar există o clară estetică aici.
Nu s-a grăbit.
Da, într-adevăr, e un maniac complicat, cel cu care avem de-a face.
Da. Cred că o să chem FBI-ul.
Nu, nu-i chema.
Nu ştiu de ce, dar... vreau cazul acesta.
Sau invers.
În regulă, dar am o presimţire că o să-mi pară rău.
Aţi terminat, oameni buni?
Şerif Mullery, ca să fim pe aceeaşi lungime de undă,
în cazuri ca acesta, noi, BIC, avem autoritatea exclusivă.
Departamentul tău va avea strict rol de consiliere.
- Ăsta e modul... - Poţi să ai toată autoritatea pe care-o vrei.
Jur pe Dumnezeu, omul care a făcut asta nu va trăi să vadă o sală de tribunal.
N-aţi auzit asta.
Da.
Deja îmi pare rău.
Traducerea şi adaptarea: Cornelia şi dflo
= The Mentalist = Sezonul 3, Episodul 9
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Biroul Şerifului Vineland, California
Care e parola pentru conexiunea wireless?
Cum?
1, 2, 3, 4.
Desigur.
Deci... BIC.
Cei mai buni.
Nu chiar. Sunt agentul Grace Van Pelt.
Bob Woolgar.
Secundul prin părţile astea. Acela e Hobbs.
Domnule, pot să vă ajut?
Pot să vorbesc cu oricine e cel care răspunde de ancheta asupra crimei?
De ce, mă rog?
Îmi pare rău. Tu răspunzi?
- Nu, dar... - Mă gândeam eu că nu.
Domnule, sunt de la BIC.
Noi răspundem de această anchetă.
Dacă aveţi vreo informaţie legată de caz, aş fi bucuroasă să vă ajut.
Domnişoară, fără supărare.
Eşti mult prea tânără şi frumoasă că să ai vreo autoritate în această problemă.
Îl voi aştepta pe şeful tău.
Dacă eşti de la presă, continuă să mergi.
BIC. Poliţia.
Lasă arma jos, chiar acum.
În regulă. Nicio problemă.
Nu-i nevoie să strigi.
- Şi tu eşti... - Sunt Joe Hunnicker.
Keeley e nepoata mea. Locuiesc aici cu ea şi cu Todd.
Intraţi.
Era o fată bună.
Ştii, dacă ea şi cu Todd nu m-ar fi adus aici,
cu banii din ajutorul de veteran, aş fi fost în vreun hotel, pe undeva.
- Salut, Todd. - Lisbon. Jane.
Da, ne-am cunoscut.
Serios, îmi cer scuze pentru ieşirea mea.
Eram puţin tulburat.
Vă puteţi imagina.
Acum m-am calmat puţin.
Fiţi liniştiţi, nu voi face prostii răzbunătoare.
Ne pare rău pentru pierderea suferită.
Şi mă bucur că vezi lucrurile în felul acesta.
Nu există o parte bună în a lua legea în propriile mâini.
Răzbunarea chiar nu funcţionează.
Păi, asta e o declaraţie cuprinzătoare, nu-i aşa?
Sunt sigur că toţi ne putem gândi la exemple
în care răzbunarea a funcţionat splendid.
Mulţumesc pentru informare.
Doar spuneam.
Spune-ne despre Keeley.
Nu ştiu ce să spun.
O iubesc.
Ne căsătorim.
- Urma să ne căsătorim. - Părinţii?
Accident de maşină, acum cinci ani.
Şofer beat.
Ambii au murit.
Când ai vorbit ultima dată cu ea?
Cam cu o oră înainte să vină acasă... Am sunat-o şi am...
I-am spus să aducă acasă nişte bere şi chipsuri.
Eu şi Hunnicker... jucam remy.
Şi nu puteam să merg după ea.
Ştii, de obicei merg, când plouă sau altceva,
dar aseară... Aseară eram... leneş, bănuiesc.
Practic e vina mea că e moartă.
Nu. Nu spune asta, fiule.
Nu lua vina asupra ta.
Vă rog să-l găsiţi pe cel care a făcut asta.
Vreau doar să ştiu de ce.
De ce?
Keeley a lucrat în schimbul de noapte, în ultimul an.
De la ora 4:00 la ora 10:00, puteai fixa ceasul după ea.
Minunat copil. Toată lumea o iubea.
Întotdeauna avea un zâmbet pentru tine, ştii?
Da, vedea binele din oameni.
Puţin cam naivă, în felul acesta.
Te referi la cineva, în special?
Nu, doar, ştii, în general. Încrederea.
Aseară, la ce oră a plecat de la serviciu?
La 10:00, ca întotdeauna, pe aşa-zisa bicicletă.
I-am spus că nu e în siguranţă, dar făcea economie şi îşi păstra silueta.
S-a întâmplat ceva neobişnuit în timpul turei ei? Orice?
Nu, din ce-am văzut eu.
Era un camionagiu care a încercat s-o agaţe.
A venit de câteva ori.
Întotdeauna îi lăsa vreo 10 dolari bacşiş.
A fost aici ieri, în jurul orei închiderii. Îţi aminteşti de el, Rusty?
Obişnuia să le arate inelul de logodnă, bărbaţilor, ca să-i potolească,
dar tipul ăsta era de genul "nu-mi pasă". Tot încerca.
Ai aflat numele lui?
Scria "Greg" pe cămaşa lui.
Îţi aminteşti de el. Un tip mare, bătrân şi unsuros.
Nu. Nu pot spune că-mi amintesc.
Conduce un camion cu o portocală zâmbitoare pe lateral,
cu braţe, parcă ar spune "Salut. Sunt o portocală".
Exemple în care răzbunarea a funcţionat splendid.
- Drăguţ. - Doar îi tachinam.
E cam ipocrit din partea ta să faci prelegeri despre răzbunare, nu crezi?
Cum aşa?
Toţi aceşti ani, m-ai ajutat să-mi caut răzbunarea?
E altceva.
Cum aşa?
Eu controlez situaţia.
Serios?
Cred că a fost răpită, undeva, de-a lungul sectorului acestuia de drum.
Ciudat că nu i-am găsit bicicleta.
Poate că nu se îndrepta direct spre casă.
Ce vrei să spui cu "tu controlezi situaţia"?
Când va veni ziua în care îl vom găsi pe Red John,
voi fi acolo să te opresc să faci vreo prostie.
Îl vom aduce în faţa unui judecător şi a unui juriu.
- Chiar crezi asta? - Da, cred.
Serios?
Eu am presupus că ai privit cu rezerve chestia cu judecătorul şi juriul.
Păi, presupui greşit. Fără rezerve.
Ştii că realitatea va fi diferită.
Red John e al meu şi îmi voi obţine răzbunarea asupra lui.
Cred, când va veni timpul, că vei vedea că violenţa nu e răspunsul.
N-am crezut că idealismul tău naiv era atât de profund.
- Linişte. - Linişte.
Linişte.
Scuzaţi-mă.
Sunteţi agentul Teresa Lisbon?
- Da, sunt. - Bună seara, doamnă.
Numele meu e Ellis Mars.
Am înţeles că dvs. conduceţi ancheta uciderii lui Keeley Farlowe.
Da.
Sărmana fată.
Deseori o vedeam prin oraş, atât de proaspătă, de inocentă.
Da?
Am informaţii.
Ucigaşul va lovi din nou.
Curând.
Şi de unde ştiţi asta, domnule?
Păi, e greu de explicat.
Unii i-ar spune "al treilea ochi" sau percepţie extrasenzorială,
eu cred că e doar darul meu.
Nu mă interesează. Mulţumesc, totuşi.
Păi, am aşteptat aici câteva ore.
Păi, poate dvs. sunteţi mai deschis la minte, domnule.
Nu mă porni.
Îţi iert limbajul aspru. Pot să-ţi spun că ai trecut printr-o mare tragedie.
Serios?
Îmi pare rău. N-am vrut să te supăr.
Doar că am văzut-o în ochii tăi.
La revedere, dle Mars.
Dacă mai ai nevoie de ajutorul meu, sună-mă.
Bucuros m-aş întoarce.
Ellis Mars
Cho şi Rigsby s-au întors în Sacramento, să-l ridice pe Gregor Hobart,
care conduce un camion pentru fermele "Citricele Vesele".
A fost văzut vorbind cu Keeley, de cum a plecat de la serviciu.
Dar criminaliştii?
Se grăbesc cu raportul, va ajunge aici mâine dimineaţă
şi am rezervat camere la cel mai apropiat motel.
Un preţ rezonabil.
Ajutorul de şerif, Hobbs, spune că e curat.
Bine. A fost o zi lungă.
Eşti în regulă, Jane?
Motel de provincie, benzinărie, pizza... Ce ar putea fi mai bine?
Tiger, tiger... tiger, tiger...
Gregor Hobart?
- Da. - Nu fugi.
N-aveam de gând.
Ba da, aveai genul acela de figură.
Nimeni nu-mi spune Gregor.
- Despre ce e vorba? - Keeley Farlowe.
E moartă, ucisă.
Nu.
Ţineai la Keeley, nu-i aşa?
Da, ţineam.
I-ai spus vreodată asta?
Sigur.
Am invitat-o în oraş.
Care a fost răspunsul ei?
Cred că era curioasă.
Era logodită, pe cale de a se căsători.
Toţi suntem păcătoşi, frate, chiar şi fetele drăguţe ca şi Keeley.
- Şi când ai vorbit ultima dată cu ea? - Ieri, când a plecat de la serviciu.
Când a plecat de la serviciu? Unde?
În exteriorul restaurantului, în stradă.
Îşi debloca bicicleta.
Asta te face ultima persoană care a văzut-o în viaţă.
- În afară de ucigaşul ei. - Corect. Deci ai salutat-o?
Am spus "bună". Ea a spus "bună". Era supărată.
Aşa că am încercat să o înveselesc.
I-am spus o glumă.
- O capră intră într-un bar... - De ce era supărată?
Bucătarul restaurantului o hărţuia pe furiş, punând mâna pe ea.
Ştii, o poftă desfrânată secretă.
Au avut o dispută, chiar înainte să mă întâlnesc cu ea.
Aşa că era supărată.
Deci, cu toate astea, am făcut-o să râdă, a plecat fericită.
Şi atunci ai văzut-o ultima dată?
Da. Ciudată chestie.
Când pleca, luna apărea de după deal
şi părea că merge pe lună... ştii?
Admiram cât de frumos arăta.
Şi în acelaşi timp, am avut o presimţire rea.
Ca un semn de rău augur.
Am auzit că o hărţuiai pe Keeley Farlowe, punând mâna pe ea?
- Nu. - Am auzit că te-ai certat cu ea ieri.
Nu.
E cald aici. Ridică mânecile.
E în regulă. Nu mi-e cald.
Uite, o pisică a făcut asta.
Nu-i nicio pisică, Rusty, şi criminaliştii vor găsi pielea ta
sub unghiile lui Keeley, nu-i aşa?
Vreau un avocat.
Lasă-l singur cu mine, pentru zece minute. Voi obţine o mărturisire.
Ce idee minunată.
Nu aşa lucrăm noi.
Nu-ţi face griji, micuţă domnişoară.
Du-te şi ia-ţi o cafea.
Verifică-ţi e-mail-urile. Nu va dura mult.
Şerifule, cred că avem nişte divergenţe culturale.
Cred că-l vom duce pe domnul acesta înapoi în Sacramento,
să-l interogăm acolo, evitând neînţelegerile.
Haide.
Ai convins-o cu "micuţă domnişoară".
Mătuşa mea avea o pisică. Micuţul Charles Manson cu blană.
"Percy" se numea. Ai înţeles?
- Purr... See. - Interesantă anecdotă.
Încerc să-l liniştesc pe prietenul nostru, aşa-i?
Hei. Cine eşti?
Relaxaţi-vă, domnule.
Relaxaţi-vă şi durerea se va opri.
Spune-mi de ce nu ar trebui să-l acuz pe Todd Johnson de agresiune.
Cred că ar trebui.
Dar e un copil bun.
Doar a fost luat de val.
Îi vom ruina viaţa, cu un cazier?
Adică, n-a suferit destul deja?
Răzbunarea nu e legală.
Oamenii trebuie să ştie asta.
Deci, am justiţia şi umanitatea de partea mea.
şi Lisbon are un moment docil.
Lasă-mă să vorbesc eu cu el.
Îl voi convinge să renunţe la noţiunea de răzbunare.
Îl voi aduce înapoi pe calea cea dreaptă.
Crezi că poţi face asta?
Ştiu că pot.
Am trecut prin asta.
Bine, fă asta.
Şi dacă spune ce trebuie şi eu îl cred, abia atunci va pleca liber.
Da, doamnă.
Ia un loc.
Tocmai ai încercat să ucizi un om nevinovat.
Eşti foarte norocos că ai eşuat.
N-am eşuat.
Adică, nu mai gândeam.
Nu ştiu ce făceam.
Eşti sigur că nu e autorul?
Nu e autorul. Crede-mă.
Şeful BIC vrea să te acuze de agresiune.
Păi, bănuiesc că mi-am făcut-o singur.
Doar dacă... Doar dacă...
Eşti dispus să juri că ţi-ai învăţat lecţia
şi nu vei mai căuta răzbunarea personală.
Nu pot face asta, dle Jane.
Dacă-l găsesc pe cel care i-a făcut asta lui...
...lui Keeley, îl voi ucide.
Nu pot să jur că fac altfel.
Todd, repetă ce îţi spun eu acum şi voi nega fiecare cuvânt.
Dacă vrei cu adevărat răzbunare, trebuie să fii dur.
Trebuie să fii necinstit şi prefăcut şi rece.
Nu poţi lăsa oamenii să vadă în sufletul tău.
Bine.
Deci, oricum, îmi pare foarte rău.
Jur că nu se va mai întâmpla vreodată.
Mă bucur să te aud că spui asta.
Şi mă bucur să spun că poţi pleca de aici, ca un om liber.
Fără acuzaţii.
Mulţumesc.
Astea sunt toate prostii, nu?
Mie mi s-a părut destul de sincer.
Sper că ştii ce faci.
Aproximativ 78% sigur.
Grace, ce e?
A venit raportul de la balistică.
Ajutorul de şerif Connor a fost împuşcat cu aceeaşi armă, de calibrul 45,
care a fost folosită în cazul crimelor Howard/Ortiz.
- Drace. - Crimele Howard/Ortiz?
Acum două luni, ofiţerul Poliţiei din Sacramento, Jeff Ortiz,
a fost împuşcat mortal de un motociclist care trecea în viteză.
Apoi, exact la o lună, ofiţerul Poliţiei Autostrăzii din California, Rance Howard,
a fost împuşcat mortal cu aceeaşi armă.
Ambele incidente s-au întâmplat târziu în noapte, pe drumuri de ţară.
Howard lucra aici, înaintea ta. Bun băiat.
Biroul din San Francisco se ocupă de caz. Ai vorbit cu ei?
Da, ne trimit o copie a dosarului cazului.
Un ucigaş în serie, de poliţişti. Foarte interesant.
Asta nu e o enigmă fascinantă.
E un uragan media de prostii.
Bine.
Cei din San Francisco, practic, n-au nimic în cazul crimelor Howard/Ortiz.
Nicio dovadă criminalistică, în afară de raportul balistic,
niciun martor, nicio pistă.
Şi Rusty Moore era în vacanţă în Florida, când s-a întâmplat prima crimă.
Jurnalele companiei lui Hobart îl plasează pe acesta în afara ambelor cazuri.
Deci îi putem elimina pe amândoi ca suspecţi.
Păi, criminaliştii n-au găsit niciun ADN suspect asupra lui Keeley
sau asupra celor două ajutoare de şerif.
Urmele de roţi de la scena crimei sunt formatul standard.
Peste 5 milioane s-au vândut doar în California.
N-avem nimic, practic.
Un tipar lunar, o armă de calibrul 45 şi o ranchiună împotriva poliţiei.
Dar de ce Keeley? Nu face parte din poliţie.
De ce nu Keeley?
O vede mergând pe bicicletă, singură.
E uşor de doborât de pe bicicletă.
Acum are momeală să le ademenească pe ajutoarele de şerif într-o capcană.
În fiecare caz, ucigaşul a devenit mai amănunţit.
A început cu o simplă trecere cu motocicleta.
Acum avem multiple victime, aranjarea cadavrelor, incendiere.
A început să-i placă, să-şi întindă aripile.
Citesc interogatoriul tău cu Hobart, camionagiul poet.
Spune că atunci când Keeley a plecat pe bicicletă şi citez
"Luna apărea de după deal"
"şi părea că merge pe lună, ştii?"
"Şi admiram cât de frumos arăta."
"Şi în acelaşi timp, am avut o presimţire rea, un semn de rău augur."
Luna răsare în est.
Deci mergea spre est.
Dar drumul ei spre casă e la vest de restaurant.
Nu se îndrepta spre casă, când a plecat de la serviciu.
Am căutat zona răpirii în partea greşită a sectorului de drum.
Da, asta e bicicleta lui Keeley.
Bine. Va trebui să împrejmuim întreaga zonă.
O să-i sun pe criminalişti, să aducă nişte tehnicieni aici.
Unde duce asta?
Unde se îndrepta?
La circa 800 de metri mai jos, e un locaş de giugiuleli,
pe care îl folosesc puştii localnici.
După aceea, nu-i nimic până ajungi în Gainersville, la 32 km depărtare.
Hei, am găsit ceva.
Arată ca un nasture de tunică, ca la marinari?
- Marinari şi... pompieri. - Pompieri.
Anchetăm crimele din livadă.
Avem nevoie de o listă cu pompierii care nu erau de serviciu, în noaptea precedentă,
şi oricine care trebuia să fie de serviciu dar nu a apărut.
Bine.
- Pari tulburat. - Nu.
Da, de fapt, este un tip care nu a venit, în noaptea aceea, dar...
Nu poate fi vorba. El... nu e genul ăla de om.
Cum îl cheamă?
Kitchen. Ben Kitchen.
Şi unde poate fi găsit dl Kitchen?
Hei, Kitch. Ieşi afară.
Aceşti detectivi vor să vorbească cu tine.
Bine. Ce-am făcut?
- Cum ţi-ai pierdut sprâncenele? - Am avut un accident la grătar, acasă.
De ce nu ai venit la muncă, în noapte precedentă?
Indigestie.
Putea fi de la gratar.
Despre ce e vorba?
Îţi lipsesc sprâncenele.
Ştiu cum arată. N-am ucis-o eu.
Eram acasă, după cum v-am spus de un milion de ori.
Spui asta, dar nu ai nicio dovadă.
Eu nu am nevoie de dovadă. Voi aveţi nevoie.
Ai o atitudine proastă. Care e problema?
Mă doare faţa.
Nu-ţi plac poliţiştii?
Nu-i iubesc.
Nu e nimic personal.
E o tradiţie a pompierilor.
Şerif Mullery.
Bună, Lisbon, am auzit că aţi reţinut un suspect.
Da. Se pare că e destul de suspect.
- Pompier, da? - Da. Ben Kitchen?
Da, îl ştiu. Bine. Uite, mă îndrept spre birou acum.
E în regulă, dle şerif. E încă devreme.
- Nici măcar nu ştim dacă el... - Nu-ţi face griji. Nu mă amestec.
Mi-am învăţat lecţia...
Alo? Şerifule?
Şerif Mullery? Alo?
Alo?
Aşteptăm confirmarea de la balistică, dar medicul legist
a scos din Mullery un fragment care pare de calibrul .45.
Acelaşi calibru ca la crimele anterioare, acelaşi mod de operare.
Deci, trebuie să presupunem că e acelaşi ucigaş, doar că e o altă planificare.
Trei zile de la ultima crimă, în loc de o lună.
De ce schimbarea asta?
Pentru că trebuia să-l omoare pe Mullery.
Pentru că Mullery descoperise ceva.
Atunci, de ce Mullery a ţinut secret?
Şi cum de ucigaşul a ştiut că el descoperise ceva?
Bune întrebări.
Domnule, nu-mi pasă ce ai de spus, nu ai voie aici.
- Te rog, dle ajutor de şerif. Încerc să ajut. - Hobbs, e-n regulă. Tratez eu cu el.
Ce te aduce înapoi aici, dle Mars?
Îmi cer scuze. Nu ţi-am reţinut numele.
Patrick... Jane.
Patrick. Patrick, nu vreau să-mi dau importanţă,
dar ţi-am spus că va mai fi o altă crimă.
Da, ai spus.
Sărmanul Mullery.
De fapt, Lisbon vorbea cu el la telefon când a murit.
- Păi, presupun că-ţi datorăm nişte scuze, dar... - Nu. Nu, nu, nu, nu.
Fără îndoială, nu poate fi vorba de încredere.
Tot ce-ţi cer e să mă asculţi acum, cu mintea deschisă.
Acum că ştii că ce spun e adevărat, poate că îţi poţi imagina cât de mult te poate ajuta.
Poţi să-ţi imaginezi?
- Încerci să mă hipnotizezi? - Nu.
Patrick, sigur că nu.
- M-am simţit un pic ciudat. - Da. Nu.
Să-ncerci nu-nseamnă nimic. Să faci înseamnă totul, şi eu doar vă cer să mă lăsaţi să vă ajut.
Pot să vă ajut.
Poţi să ne ajuţi. Intră.
Mulţumesc.
Lisbon, şerifule, vi-l amintiţi pe dl Mars?
- Da. - Ne poate ajuta.
- Serios? - Poate?
Ştiu că sunteţi sceptici, dar vă rog să-l ascultaţi până la capăt.
Cred că veţi fi foarte impresionaţi.
Trebuie să fug la magazin. Apoi, ar trebui să-l ducem la casa lui Keeley, să arunce o privire.
Mă întorc imediat.
- Simt că eşti supărată. - Pe bune?
O, da, văd.
Tu ai fost ultima persoană care a vorbit cu şeriful Mullery, nu-i aşa?
Da.
Te văd chiar acolo unde a murit.
Nu. nu.
Chiar acolo, dar nu acolo.
Vorbeai la telefon cu el, când a murit.
Cum de-ai ştiut asta?
Un medium?
Faci mişto de mine.
- Haide... - Tipul e bun.
Ce cameră e aia?
E baia.
Deci, care e şmecheria? Pentru că pare o pierdere absurdă de timp.
Da, pare, nu-i aşa?
Stai un pic, totuşi. Îţi va plăcea ce urmează.
Calitatea unui bun medium este de a improviza,
de a folosi în avantajul tău orice îi pică la îndemână.
Ce e asta? Un dinte?
Un dinte de lup.
De unde naiba a apărut un dinte de lup?
Ucigaşul trebuie să-l fi lăsat aici.
E un semn.
Ca un clarvăzător, un om cu clarviziune, dacă vreţi,
cred că ucigaşul are un puternic complex licantropic. Crede că este un were-lup, sau omul-lup...
"were" fiind un termen anglo-saxon pentru "om".
De aici, desigur, tiparul lunar al crimelor lui.
Comportamentul lui este influenţat de fazele lunii.
Spuneţi că este un ucigaş în libertate care ce transformă în lup?
Nu, nu, nu, nu.
Nu, spun că este un ucigaş care crede că se transformă în lup,
şi în acest fel, el e lup şi se comportă ca un lup.
Mintea e o maşină puternică. Poate să creeze o realitate...
Acum cred că ştiu care e jocul tău.
Serios? Aş fi foarte surprins dacă ai şti.
Desigur. Ai dreptate.
Ucigaşul e influenţat de fazele lunii.
E genial. Cum de ţi-ai dat seama?
Prin simplă deducţie.
Şi ultima crimă nu a stricat tiparul deloc.
Pur şi simplu, a creat un alt ciclu lunar.
- Exact. - Deci, la noapte... e o noapte mare, nu?
- La noapte? - Luna e la apogeu.
Nu sunt astrolog, dar... nu e ăsta un moment foarte încărcat?
Poate fi. Depinde.
Şi din moment ce ucigaşii în serie întotdeauna simt un puternic impuls să se întoarcă la locul crimei...
Da. N-aş vrea să fiu pe acele dealuri, la noapte.
Chestia cu acel om-lup îmi dă fiori.
Păi, nu, este... uşor să fii speriat de ceva necunoscut, nu?
- Mă scuzi? - Desigur.
Şerif Woolgar, ai nişte oameni care supraveghează locul crimei originale?
Nu. De ce?
Păi, mă gândeam la toate chestiile astea cu lupul,
şi mi-a venit ideea că ar fi foarte probabil ca ucigaşul să se întoarcă la locul crimei.
- De ce? - Ucigaşii în serie aşa fac, nu?
Păi, unii da, alţii nu.
Cineva care crede că e lup aproape sigur se va întoarce.
Lupii întotdeauna se întorc la cei ucişi.
Aşa e.
O să trimit câţiva oameni acolo.
E o treabă deşteaptă.
Bună seara. Urcă.
Ce naiba faci pe-aici?
Îl aşteptam pe ucigaş.
Dar m-a văzut. M-a urmărit.
Nu era ucigaşul. Era poliţia, iar acum, probabil că ei cred că tu eşti ucigaşul.
O, Dumnezeule!
E vina ta.
Poftim?
Cum aşa?
Ţi-am spus eu să te duci acolo, la miezul nopţii? Nu, nu ţi-am spus.
Mă voi duce la poliţie. Le voi explica lucrurile.
Vor vedea că a fost o neînţelegere.
Da, sigur, aşa va fi. Doar te vor ţine închis, câteva zile.
Atâta timp cât niciun poliţist supărat nu va încerca să se răzbune, vei fi bine.
- Dumnezeule. O, Dumnezeule. - Nu-ţi face griji. Te voi ajuta.
Putem aranja asta, bine? Ai încredere în mine.
Todd. Sunt Jane. Vino să ne întâlnim la biroul şerifului.
Lisbon. Lisbon, îmbracă-te. Am o excelentă piesă în derulare.
Lisbon.
- Ce este? - Îmbracă-te.
- Am o piesă excelentă în derulare. - Ce?
Suntem pe cale de a dezlega cel mai mare caz pe care l-am avut în zonă, de mult timp,
şi suntem în criză de timp.
Vreau să fie dat în urmărire ca să fie arestat, la toate aeroporturile din zonă.
Ce se întâmplă? Au găsit pe cineva?
Întreabă-l pe şeriful Woolgar.
Atunci, lasă-mă să vorbesc cu cineva care poate, pentru Dumnezeu!
- Da, aştept. - Ce-i cu zarva asta?
Bob, e-n regulă. Promit că n-o să fac nicio nebunie.
Vreau doar să ştiu.
Băieţii mei l-au reperat pe Ellis Mars dând târcoale pe la locul crimei.
A fugit când a fost somat, şi-a părăsit maşina.
Am găsit sânge uscat şi păr lung şi negru de femeie, pe locul din spate.
Sunt pe drum spre criminalişti acum.
- Ellis Mars? Dar nu are sens. - Ar fi trebuit să ne dăm seama mai devreme.
Ştia că Lisbon era la telefon cu Mullery, când a murit.
Puteri paranormale, spunea el.
Stai. Ştia asta? Cum de ştia asta?
Exact. Nu e medium. Era acolo.
Da, dar el... v-a ajutat.
E un profil comun de psihopat, aproape clasic.
Caută să ia parte la anchetă, caută să fie în centrul atenţiei.
- Unde e acum? - Nu ştim.
Sunt şeriful în funcţie Woolgar, districtul Vineland.
Da.
Numără până la zece şi vino să ne întâlnim afară.
Ce naiba trebuie să fac ca să obţin oameni de la aeroport?
Da, acum!
Urcă.
- Unde mergem? - O să vezi. Urcă.
Ellis Mars e în camera 21.
Consideră că e un cadou de la un tovarăş de arme.
Sper că, într-o zi, cineva va face acelaşi lucru pentru mine.
Te joci cu mine.
Nu. O să-ţi arăt.
Vezi?
- Dumnezeule! - Dă-i drumul.
Ce mai aştepţi?
Tipul ăsta i-a tăiat gâtul lui Keeley şi a privit-o cum moare.
Eu... n-am făcut asta.
Nu te mai obosi să ne minţi, Mars. Am găsit sângele şi părul lui Keeley în maşina ta.
E imposibil!
Ce se întâmplă, Todd?
N-o să-l împuşc pe tipul ăsta.
Toată vorbăria aia despre răzbunare a fost o aiureală, nu? Nu ai curajul?
Ba am curajul, pe bune. Doar că nu ştiu sigur că el a făcut-o.
- Avem dovezi solide împotriva lui. - Da, ai, şi eu nu înţeleg asta.
Presupun că l-ai încolţit dintr-un motiv, dar de ce?
Şi de ce ai vrea să omor eu pe cineva care nu a făcut-o?
Care e jocul tău?
Îmi înscenezi ceva, nu-i aşa?
Sau doar îţi spun adevărul şi Mars e vinovat.
Nu.
Nu? Şi eşti sigur?
Da, păi, ai dreptate.
Singurele crime ale lui Mars sunt nebunia şi înşelătoria.
I-am înscenat tot.
Ieşi afară.
Despre ce e vorba?
Vezi, treaba e, Todd, că e un singur mod prin care poţi fi sigur de nevinovăţia lui.
Tu ai fost cel care i-a ucis pe Keeley, pe Mullery şi pe toţi acei poliţişti.
Eşti nebun.
Nu te obosi cu cântecul şi dansul. Sunt satisfăcutt că eşti vinovat.
Eşti un psihopat foarte diversificat.
Probabil că ai ucis oameni la întâmplare, pe ici pe colo, de ani de zile.
Nu sunt sigur de ce te-ai întors împotriva poliţiştilor,
dintr-o dată, dar sunt sigur că ai motive serioase.
- Tatăl tău a fost poliţist, aşa e? - Da, a fost.
A fost rău cu tine, te-a făcut să urăşti poliţiştii, poate?
Nu. A fost un om bun şi blând.
Atunci cine te-a făcut să fii aşa? Şi să nu-mi spui că a fost mama ta.
Prea ar fi un clişeu.
Mama a fost o sfântă. Greşeşti în privinţa mea.
- Pe bune. - Pe bune?
Păi, să-ţi fac un rezumat.
Ai ucis-o Keeley pentru că devenise prea băgăcioasă.
Punea prea multe întrebări despre cealaltă viaţă a ta.
Ţi-a pus microfoane.
Mullery a murit pentru că a recunoscut nasturele ca fiind al tău şi te-a întrebat de el.
L-ai blocat, apoi a trebuit să-l omori repede.
Ai spart tiparul lunar, care nu avea legătură cu luna, desigur.
O dată pe lună, Hunnicker îşi primeşte banii din ajutorul de veteran,
se duce la un chef, bea până cade lat, şi-ţi oferă ţie un alibi.
Cum mă descurc până acum?
- Eşti foarte inteligent, dle Jane. - Mulţumesc.
Trebuie să mărturisesc, te-am subestimat.
Mai mult te-ai supraestimat pe tine, Todd.
Nu. Spui asta pentru că nu vezi întreaga imagine.
Există un motiv pentru tot ce am făcut.
- Care e marea imagine? - Nu vei şti niciodată.
Corect. Nu există o mare imagine.
Crede-mă.
Ţi-ar arunca... mintea... în aer.
N-are percutor.
Desigur.
Cho! Rigsby!
- Aruncă arma! - Mâinile pe cap!
Eşti arestat.
Ce este?
M-am răzgândit. Vreau să vorbesc.
E o mişcare isteaţă.
- Dar vreau să vorbesc doar cu dl Jane. - De ce?
- E ceva ce ne leagă. - Poate că el nu vrea să vorbească cu tine.
Spune-i că am un secret...
Un secret pe care doar el îl va înţelege.
Un secret, da?
Asta a spus, că tu eşti singurul care ar înţelege,
că este ceva ce vă leagă pe voi doi.
Doar încearcă dea un aer de mister micii sale poveşti triste de nebunie.
Cazul ar merge mult mai uşor, dacă am putea să-l facem să vorbească.
Am petrecut suficient timp cu acest ticălos.
Să priveşti fix în abis... ştii tu, nu e sănătos.
Te rog? Doar ascultă ce are de spus.
E jos, în celula de detenţie.
Poliţia începe o anchetă.
Ei cred că e cineva care îl răzbună pe ofiţerul Howard.
Vor să vorbească cu tine mai târziu.
Bine.
Doctorul spune că sistemele lui cedează şi, probabil, nu-şi va mai recăpăta cunoştinţa.
Bine, atunci.
Mă duc să termin cu hârtiile.
Tiger, tiger...
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania